Subripped av jajoss www.divxnorway.com
Hurra! Hurra!
- Nå skal vi gjøre vårt livs kupp. - Men Stortinget? Æ'kke det farlig?
Gi deg. Klart Egon har en suveren plan.
Det er vel et Franz Jäger-skap?
Det fins ikke flere Franz Jäger-skap i Norge, så vi må fornye vårs.
- Følge med tida. - Åssen da?
Nå skal vi fikse et skap fra Francis Hunter, Michigan, USA.
- Ja, men greier vi det, da? - Ja da.
Jeg har gått på kveldskurs og lært teknikken. Jeg kan alt utenat.
Helmaks, Egon.
- Kom igjen. Alt er klart. - Tenk om det kommer noen, da?
- Slapp av. Alle ser på barnetoget. - Helmaks, Egon.
Hold opp med det tullet! I arkivet står et pengeskap fra Francis Hunter.
I skapet ligger Norges best bevarte hemmelighet.
- Hva er det, da? - Kleppepakka til neste år.
Kleppepakka? Det er bare papir i den. Det fins ikke penger der.
Jo, for den som forstår seg på det. Jeg er blitt kjent med en redaktør.
Han vil ofre hele sin kapital for å få tak i pakka.
Du er fenomenal.
Skapet har et logaritmisk oppbygd tallsystem.
- Det låter fenomenalt. - Nei, umulig.
Selvfølgelig ikke. Det er meget enkelt.
Det er bare å finne de to første talla, og kjenne sonetallet.
- Og det kjenner du? - Naturligvis. Ellers var det umulig.
- Klar til å notere, Benny? - Ja... Skal vi se. Ja.
Her kommer de første talla.
35...
...strek 48.
- 35-48, ja. - Det er fint, Kjell.
- Hva? - Og her kommer de neste:
42-75.
- Har du det, Kjell? - Det er jo meg du har bedt notere.
Å ja. Ja, det er sant. Men har du det, da?
- Ja da. 42-75. - Fint, Kjell.
- Hør nå her... - Hold kjeft og følg med.
Trekk minste tall fra det største, og multipliser med sonetallet.
- Så får vi de åtte første sifrene. - Skal vi se... 8 fra 5 går ikke.
Da må vi låne... Da blir det 7-27.
Utmerket. Så multipliserer du det med sonetallet.
- Ja, ja, ja. - Ja, hva får du da?
Ingenting foreløpig. Jeg må jo ha sonetallet først.
- Har du ikke fått det? - Nei. Bare kom med det.
- Ja. Vent nå, skal vi se... - Ja, ja, jeg venter. Kom igjen.
Ikke forstyrr meg nå. Jeg har det på tunga, altså...
- Det var syvog... Nei, niog... - Du har vel ikke glemt det, Egon?
Selvfølgelig ikke! Kan bare ikke huske det akkurat nå.
Hvis vi teller for deg forfra. En, to, tre, fire og så videre.
Kanskje du kommer på det når vi kommer til rett tall.
- Tull! - Du kunne ha skrivi det opp.
Det er ikke greit å huske alt når en er kommet opp i åra.
- Takk, det er nok. - Men det er sant.
Det begynner å stoppe opp, det med navn og tall og sånt.
- Det er forkalkning. - Hold kjeft! Det æ'kke min skyld.
Jeg hadde planlagt alt samma. Taima og tilrettelagt.
- Men hver gang vi er sammen... - Vi gir opp.
Vi støver gjennom de andre skapa. Kanskje vi finner nok til trikken.
Se på den da, du. Loran ABC. Den har blitt litt svidd i kanta.
Her har du kriminalmeldingen fra -78. Det er noe for vårs.
- Hva står det? - "Slipp fangene fri, det er vår."
- Undertegnet Haugestad. - Nå. Å, se på den!
- Det må være trusa til Borten. - Den er litt gammal, hva?
Nå er jeg lei dere. Kom dere ut, så jeg kan få konsentrert meg.
Helt i orden. Ingen vits å tilbringe alderdommen her sammen deg. Kom.
Forkalkning. Pøh! For noe tull.
Jeg skal ha tak i den Kleppepakka.
Er det noe jeg kan stå til tjeneste med?
Sannelig tror jeg Egon Olsen er kommet inn på Stortinget.
- Der har vi ham. - Ja, det er Egon, ja.
Med planen under armen og... Gode, gamle Egon.
- Nå er'n blitt gammal. - Egon er helt ålreit.
- Vi kan aldri svikte Egon. - Det er noe med huet hans.
- Hukommelsen svikter av og til. - I Statene sparkes sjefene ved 40.
- Det er derfor du er sjef. - Egon skal jo bare hjelpe til.
- Dessuten lovte du Valborg... - Ok. Han skal få være med. På prøve.
Hei, Egon! Det var hyggelig. Kjempehyggelig.
Åssen går det? Har du det bedre nå?
Kjenner du ikke igjen broren min, da? Det er Harry.
Han har vært i Amerika. Sovna i en container og ble blindpassasjer.
Over der har han studert elektronikk, datamaskiner, monitorer, terminaler.
Det er helmaks, Egon. Nå er han ikke dynamitt-Harry, men data-Harry.
- Og du har fått ny bil, ser jeg. - Hva? Nei, det er firmaets.
- Firmaets? - Harry er blitt et aksjeselskap.
Søstera til Benny, Valborg og Harry sitter i styret.
- Det er ikke det minste farlig. - Må vi ha med Harry igjen?
Jeg har en plan. Jeg vil ha proffe folk. Jeg stoler ikke på Harry.
Hør nå her, Egon. Du misforstår dette.
Harry er sjef nå. Vi jobber for han, vi.
Ja, så får vi 36 kroner timen, og overtid og fri hver lørdag.
Ja da. Harry er bare 34 år. Det er rette alderen, skjønner du.
Jeg snakka med Harry, og du kan godt få bli med.
- Da får du også 36 kr timen. - Hva med planen min, da?
Det er det som er helmaks. Nå kan du slippe å spekulere på planer.
Nå får du fast lønn, fast gasje, og kan nyte alderdommen i fred og ro.
Min alderdom?!
Det er det minste vi kan gjøre etter alle disse åra. Sier Valborg.
Tar dette hele dagen?
Statens Oljedirektorat. De ordner med oljevirksomheten i Nordsjøen.
Og salget av olje til utlandet. Stopp ved telefonkiosken, Benny!
- Vi kan starte med å få opp porten. - Det fikser jeg.
Spar meg for de amatørfaktene. Gjør som jeg sier.
- Benny! Fiks telefonen. - Jeg har kronestykket klart.
Kjell, koble til sensorene.
Oljedirektoratet har bare underskudd fram til 1985. Eier ikke kontanter.
Dem bruker bare sjekker og eletroniske utbetalinger.
Hva er 7 ganger 17? Ha! Det visste du ikke.
Og ikke at det annenhver måned er masse kontanter her. Hvorfor?
Jo, de betaler moms av entreprisen i Nordsjøen.
Kleppe og finansdepartementet godtar kun kontanter.
Men ta det easy, gammern, dette er taima og tilrettelagt. Kom igjen, Kjell!
Forbindelsen er klar.
Nå, Egon, hva sier du? Det er helmaks, hva?
Ring computersentralen, legg røret på terminalen og spør om hva som helst.
Vi skal bruke nøkkel nr 368.
Egon! Hvor skal du hen, da? Det er her det foregår.
Benny tar avspenningsregulatoren. Kjell tar frekvensmodulatoren.
Okei, boss.
Hva syns du? Annet enn gummihanskene og stetoskopet, hva?
Det er ultralyd. Den kan ikke høres.
Stopp foredraget så man kan få konsentrere seg. Takk.
- Enormt. Kjempefantastisk. - Det er vakkert.
Hysj!
Nei, hold opp da, Harry. Kan du dette her, da?
- Nei, nei, hva har dere gjort? - Ikke noe som helst. Pass på, Kjell!
Det er kjempegøy. Du er sikker på at du har fått på rette skjermen?
- Det er han! - Hva? Jeg?
Ja, du. Jeg har visst det hele tida.
- Hør. Det er for vanskelig for ham. - Han har ikke greie på dette.
- Han er en eldre mann. - Gammel og forkalka.
Ikke tale om. Hva med en elektroniker?
Ti stille! Jeg har en lang og dyr omskjær... omskolering bak meg.
Og så må jeg arbeide sammen med noen lusete amatører.
Dilettanter og undermålere. Med intelligens som en vareheis. Ut!
- Du kan da ikke... - Jo! Kom dere ut.
Ta ham med dere. Og la meg aldri se ham mer.
- Men skal vi ikke ...? - Nei! Gå ut.
- Han gikk jo helt amok. - Hva skal vi gjøre nå?
- Jeg har en plan. - Hva slags plan da?
- Vi kan ikke komme til Valborg... - Hun vil nemlig adoptere Harry.
Det er ikke nødvendig å fortelle henne noe nå. Hva var planen?
En stor sak, største vi har hatt. Det dreier seg om 30000 tonn smør.
Hva? Smør?
Jeg lovte å ta med smør hjem. Men nå har vi ikke penger.
Så må vi skaffe penger. Vi må ha startkapital allikevel.
- Før vi kommer hjem? - Aksjonen starter om to timer.
KI. 6.00 ved Østbanestasjonen. Vi trenger Bennys bil og din støvsuger.
Et kronestykke har jeg sjæl. Kom igjen.
Ja, hallo?
Hva er meningen? Det er tredje gang avisen ikke kommer til rett tid.
Jeg beklager så meget, men De har nok fått gærent nummer.
Dette er telefonkiosken ved Østbanen.
Å, unnskyld. Jeg håper jeg ikke vekket Dem. Men jeg må jo ta affære.
Akkurat sånn har vi det i etaten våres også.
Trur du vi får ungdommene til å stå opp kl 5 for å tømme parkometerne?
Det er ikke annet enn fyll og marxisme. Jeg må stikke, jeg.
- Det var hyggelig. Takk i like måte. - Kom igjen nå da!
En veldig hyggelig mann. Skulle ikke tru han var P-vakt.
Nei, Kjell, det der skal vi ikke ha noe av.
Sitte og drekke øl når du har ei lang huskeliste du enn ikke har begynt på.
Det er oppvaska fra i går, støvsuging og skittentøyet.
Men det er vel selvfølgelig han der Egon. Morn, Egon.
Å, der er Larsen. Jeg må stikke. Husk å støvsuge under sofaputene.
Ja, ja, det skal jeg gjøre.
- Hva skulle hun, da? - Valborg holder på å ta sertifikat.
Sertifikat, hun? Det hadde vært bedre å bli sittende inne. Hør her nå.
Jeg må ta oppvaska.
- Skal vi kjøre i dag, da? - I dag skal vi svinge til venstre.
Da må jeg huske å se i speilet først.
Ja takk.
Nå skal vi svinge til høyre, og her er det vikelinje.
Vikelinje? Minner meg bestandig om svogeren min.
Han har store viker i panna. Så grer'n håret fram for å dekke det.
Søstera mi nekter å gå ut med ham, for i motvind går han baklengs.
- Det er på tide å kjøre videre. - Å ja.
Alvorlig talt, 30000 tonn smør. Hva skal vi med alt det?
Det får vi aldri spist opp. Basse er ikke hjemme heller.
- Trodde du hadde en plan, jeg. - Nemlig. Bare hør etter.
- Så mye smør, da. Det er høl i huet. - Nei, aldeles ikke. Det er politikk.
Her i landet subsidieres smøret, så bønda skal tjene nok.
Det lønner seg for dem å produsere mer enn vi kan bruke.
Lagrene hoper seg opp, for vi har ikke lov å selge subsidiert smør.
Til f. Eks. Russland, som har smørmangel og betaler dyrt.
- Det er her vi kommer inn i bildet. - Gjør vi? Hvordan da?
Husker dere storsvindler Hallandsen som stakk av for et par år siden?
- Kvikkasen. Han bor i Frankrike nå? - Akkurat. På Rivieraen.
I Frankrike kan en klare alt med forbindelser. Og det har Hallandsen.
- Nå må jeg ned på Kvikkvaska. - Hva for no'? Følger du ikke med?
Jo da, selvfølgelig. Hallandsen har de rette forbindelser. Hvem da, Egon?
Det er Henrik Smidt Nilsen. Han er stortingsmann, -
- og er bl.a. Medlem av Verdensbankens representantskap, -
- og sitter i landbrukets subsidieutjamningskontrollnemnd.
Han er kommet i vanskeligheter, og risikerer å miste plassen ved valget.
Og da er det slutt på alle dem gode beina.
Han forsøker å sikre seg litt, og har inngått samarbeid med Hallandsen.
Hallandsen vil kjøpe smøret og selge det til russera for det dobbelte.
Dem skal dele fortjenesten.
Smidt Nilsen sørger for papirene, Hallandsen kommer med svarte dollar.
Gi deg! Det kan ikke være lovlig. Hvor mye dreier det seg om?
- 10 mill $ . Og dem rapper vi. - Helmaks! Men åssen da?
- Jeg har en plan. - Jeg må skynde meg hjem og støvsuge.
- Hva var det for no'? - Jeg bremset. Det er rødt.
- Ja, og hva så? - Loven sier vi skal stanse på rødt.
- Hvorfor det? - For å gi kryssende trafikk fri vei.
Hvilken kryssende trafikk? Det er jo ingen her.
Vi må følge loven. Ellers vil det medføre ulykker, tragedier, bøter, -
- inndraging og blåsing av ballonger, og jeg mister bevillingen.
Kan De ta vekk foten fra bremsen min? Det er grønt.
- Jeg har en plan. Hører du etter? - Ja, bare du snakker høyt og tydelig.
Hallandsen kommer med penga i morra. Han tør ikke vise seg offentlig.
Hvis politiet får se ham, må han sone en dom på åtte år.
Han flyr til Danmark og tar båten hit, for da slipper han å vise pass.
Han er i forkledning, har leid en Cadillac -
- og kjører til Verdensbankens norske avd., hvor penga blir deponert.
Der kommer vi inn. Vi må stoppe ham før han når dit. Hører du?
Ja da, ja da. Jeg er ikke blitt så gammal at jeg har mista hørselen.
Helmaks, Egon. Men hva skal vi begynne med, da?
Vi må få tak i et telt som Televerket bruker når dem jobber i gata.
En halv meter plastslange, en trakt, et måleglass.
Alt dette skaffer vi i ettermiddag. Aksjonen starter i morra kl 6.00.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, åtte, ni, ti, -
- 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20...
...1095, 1096, 1097, 1098, 1099, 1100.
1101, 1102, 1103, 1104, 1105, 1106, -
- 1107, 1108, 1109, 1110, 1111, 1112, 1113, 1114...
2000! 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, -
- 2008, 2009, 2010, 2011...
...2032, 2033, 2034, 2035, 2036, 2037, 2038.
- Her er det. - Ja vel.
- Hvor mye blei det? - 2038.
2038. Det blir...
- Det gikk jo fint. - Ja, det gjorde det.
En Cadillac kjører 6,4 km/I. Alt klart til å ta imot Hallandsen.
Er politiet fremdeles på jakt etter ham da?
Naturligvis. Især Hermansen. Det var han han tok rotta på.
- Hallandsen? - De husker vel han?
Finanssvindleren De prøvde å arrestere.
En full utrykning med motorsykler, skuddsikre vester og maskinpistoler.
Og så tok han rotta på Dem. De husker vel ham?
Ja da. Hva er det med ham nå da?
Lfølge Interpol sitter han på et chartret fly til København.
Muligens er han på vei til Oslo, og da har vi en kjempsjanse til...
Unge mann, hør på meg.
Jeg har vært i tjenesten i over 25 år. Jeg er snart en gammel mann.
Jeg er en gammel mann. Jeg er trett. Trett av ydmykelser.
Forbigåelser. Overtid. Underbetaling. Nei, jeg er trett og gammel.
De er da ikke så gammel. Kanskje De bare trenger litt luftforandring.
De skulle ha tatt imot tilbudet om å bli overflyttet til sedelighetsavd.
Herre min skaper. I min alder. Å nei, jeg kjenner min plass.
Gammel, glemt, oversett. Disse rapportene, hva tror De de er?
Plyndring av parkometre, tyveri av telt fra Televerket.
- Ørkesløst rutinearbeid. - Enn om vi fikk fakket Hallandsen.
- Vi har en dom på åtte år på ham. - Ikke et ord om Hallandsen!
Han har bare skaffet meg ydmykelser og tragedie. Det får andre ta seg av.
Herr Hallandsen?
- Hvordan visste De at det var meg? - Jeg skulle se etter en falsk bart.
Vær så god, nøklene. God reise.
- Hva er i veien? Trenger du hjelp? - Skal vi dytte deg?
Vi får få deg inn på sida så vi ikke sperrer trafikken.
Hei! Stopp der!
Hei! Hei der!
- Sånn ja. - Helmaks, Egon.
Vi lar den stå til Hallandsen er gått i lufta og Smidt Nilsen har fordufta.
Hvor blir De av? All ting er klart. Og jeg har viktige møter.
- Kofferten ble stjålet. - Stjålet? Det er da ikke mulig.
Hva hadde De tenkt å gjøre med det? De kan da ikke bare stikke av.
Deres situasjon er vanskelig, men hva med min?
Jeg har forberedt alt. Smøret er hentet fra lagrene og lastet i vognene.
Jeg ordnet papirene den dagen jeg var formann i Smørnemda. De er her.
Men kommer de ikke av veien straks og alt går som avtalt, har vi skandalen.
Fryktelig. Kan De i det minste beskrive de som stjal pengene?
Aha, ja. Mannsperson med stripete dress.
Grå skalk og sigar. Ja takk, det kan bare være Egon Olsen.
Liten rød koffert, ja. Mm. Veit for mye, ja. Mm.
Skal forsvinne. For godt. Ja, forstått.
Jo takk, dette skal jeg ordne med det samme. Ja da.
La meg legge til at det skal være meg en sann fornøyelse. Ja.
Farvel. Og hjertelig takk for bestillingen.
Hva var det, mester?
Endelig er dagen kommen. Jeg skal ta knekken på Egon Olsen.
I ti år har den snørrhovne skrikhalsen forpesta livet for meg.
I ti år har alt dreid seg om denne sjølsikre sigarpatteren -
- og hans latterlige bande. Samma hvor gløgge vi andre har vært.
Folk har bare lagt merke til hva Olsenbanden foretok seg.
Vi har lagt vårs i selene. Men alltid lå Olsenbanden over oss.
Å, som jeg hater Egon Olsen og alt han står for.
Banden hans er bare pappskaller og hengerumper.
Men nå er hans siste time kommen.
Jeg har nemlig fått i oppdrag å utrydde Egon Olsen.
- Hvordan da? - Jeg har en plan.
- Mektig. - Ja, mon ikke? Kom igjen!
- Det er fantastisk! - Himmelsk!
Vi tar rotta på dem hver gang. Ingen overgår oss.
- I hvert fall ikke Egon. - Egon er toppen.
- Dere er heller ikke verst. - Ingen overgår deg.
- Opptrekker. - I øverste skuffe.
Forsiktig nå. Skjul etiketten, så vi ikke blir huka for å drive ølreklame.
- Hva fabler du om? - Det er politikk. Gjør som jeg sier.
Hold handa over etiketten og prøv å se ut som dere drikker... brigg.
Det er verre med han enn vi trudde. Det rabler helt for han.
Nei, det er nok andre det har rabla for. Skål!
- Kan jeg få en forklaring straks? - Forklaring?
Jeg kommer rett fra søstera di, Benny. Og det var en opplevelse.
Harry lå til sengs med nerve- sammenbrudd og overanstrengt rygg.
Legevakta var der òg. Alt på grunn av Egon.
Nok! Hold meg utafor når det gjelder den elektroniske spirrevippen.
Hva kan han? Sitte å se i et TV-apparat og få vondt i ryggen.
Mens han ligger i senga med suttekluten, gjør vi et millionkupp.
- Millionkupp? - Millionkupp, ja. 10 mill $ .
Det stemmer. Vi har en koffert full av penger.
- Næh, få se da. - Vi har dem ikke her.
Å... Har dere rota dem bort alt?
Gi deg, da. Vi har den i en boks på Østbanen. Der er den trygg.
Vi har nøkkelen jo. Ikke sant? Vis a' nøkkelen da, Egon.
Tenkte jeg det ikke.
Den har vel ikke blitt borte?
Jeg kan bare ikke finne den. Jeg skjønner ikke...
Jeg må ha mista'n. Jeg må ned dit igjen.
Har Egon gått for å lete etter millionene?
Kjell, er dette for no'? Kan ikke bare vaske opp og la alt bli stående.
- Det skal settes på plass òg. - Ja.
Sånn var det med svigerfaren til søstera mi òg. Han ble lagt inn.
Han kan ikke for det. Han har jo forkalkninger.
Senilkonfus kalte dem det. Senilkonfus, det er det han er, Egon.
Men hva skal vi gjøre nå, da?
Hva er dette for en nøkkel? Hvorfor ligger det en nøkkel i skuffen her?
Der er den jo!
Det var 1614.
Nei... 1416.
Nei.
Der.
Reisende med hurtigtog til Gøteborg fra spor 1 0. Ta plass. Lukk dørene.
- Valborg fant den i kjøkkenskuffen. - Hvilket nummer var det da?
- 1461. - Akkurat. Var det jeg syns jeg huska.
- Sett i gang, da. Sug. - Det smaker pyton.
Pyton? Ikke tøys, sug.
- Helmaks, Egon. - Jeg er veldig lei meg.
Ja, ja. Det er noe som kan hende alle med åra. Det er forkalkning.
Akkurat som svigerfaren til søstera til Valborg. Han måtte legges inn.
- Hva var det dem kalte det ...? - Kom, vi må vise Valborg millionene.
Det gikk bra til slutt, hva? Va'kke noen dårlig plan heller.
Den var brillefin, Egon. Nå behøver du aldri legge mere planer.
Nå kan du bare trekke deg tilbake og slappe av på dine gamle dager.
- Senilkonfus, det var det det het. - Takk, nå er det nok.
- Hva er det nå? - Kanskje tanken er tom.
- Jeg putta jo på alt fra Cadillacen. - Det æ'kke mulig.
Ikke ta det på den måten, da. Jeg kunne ikke noe for det.
Det er ikke forkalkninger, vel? Eller det vanlige talentløse slurvet?
Slapp av, det tar bare to minutter. Jeg er tilbake som et lyn.
Hvis ikke Benny heller kan huske noen ting, hva gjør vi da?
Hva er det med deg? Har du noen gang klart å gjøre noe som helst?
Senilkonfus! Og det sier du. Du som er født senilkonfus.
- Egon, se. - Hei, dere må ikke... Stopp, stans!
Nå, herr Olsen, hvordan føles det å bli tatt rotta på -
- av en som kanskje er like dyktig som den berømte herr Egon Olsen?
- Den er mektig, mester. - Ja! Ha-ha-ha!
- Mester Hansen? - Ja, det var han.
- Han kan ikke det. Penga og Egon. - Jeg så det sjæl.
- Dæven. Jeg legger meg rett ned. - Vi må kjøre etter dem.
Dette har jeg venta på i 10 år. Dette er et stort øyeblikk for meg.
Skal jeg få lov å by på en sjeldent god sigar?
I lange våkenetter har jeg ligget og fantasert om dette møtet.
Jeg har drømt og fablet, jeg har tigd og bedt.
Og så endelig, endelig avlegger herr Egon Olsen meg en ørliten visitt.
Egon?
Nå, hvordan smakte sigaren, herr Olsen?
Dette var bare en liten prøve.
Men neste gang blir det alvor.
Og da skal det bli en opplevelse for hele livet, Egon Olsen.
Egon? Egon?
- Jeg går den veien, og du den. - Ja vel. Stol på meg.
Ja, nå drar jeg ned på Stortinget og leverer kofferten. Pass godt på dem.
Dersom tredjemann dukker opp er det bare å...
Og så får du han ned i kjelleren også. Forstått?
Det er elegant.
Og med togangeren slutter vi for i dag. Takk for nå.
Hold opp du, da. Vi fant nøkkelen du hadde rota bort.
Og hva så? Her er det perfekte kupp. Taima og tilrettelagt for dere.
Da er det vel ikke for mye forlangt at dere finner en liten nøkkel.
Hva klarer dere på egen hånd? Du går rett i fella. Og Kjell?
- Løper hjem til Valborg. - Nei, det tør han i hvert fall ikke.
Du har aldri før kjent duften
Av små tusenlapper hvirvlende i luften
Men nå har du det du trenger her
For nå er du millionær
Se på'n nå. Nå sitter'n og fisler og smisker og drekker brygg.
Jeg har situasjonen under kontroll. Pengene er skaffet tilbake.
Jeg deponerer dem nå i bankens hvelv. Så må vi møtes hurtigst mulig.
Det begynner å haste alvorlig.
I overmorgen? Så sier vi det. Hva sier De? Politiet?
Nei, bare rolig. Jeg har snakket med politimesteren, som er en bekjent.
Politiet har ikke mistanke om noe.
- Et motorkjøretøy, sier De? - Nei, en bil.
Ja, ja, en bil.
Det pleier aldri stå biler parkert der på den tida.
- Var det noe spesielt ved bilen? - Ja, det var en svart Chevrolet.
Med blått tak og bulkete bakskjermer.
Nummeret var KT 24422.
- Er De nå sikker på alt dette, da? - Helt sikker.
Jeg har vært parkometervakt i over 20 år.
Og har vi først merka vårs en bil, så glemmer vi den aldri.
Fordømte kjeltring! Kan ikke overlate noe til deg, -
- din elendige feite danskepølse. Kom deg opp!
Det er utrolig. Alt må jeg gjøre sjæl.
Men Egon Olsen skal ikke sleppe unna.
Nå er det slutten, karten og sparen for Olsenbanden.
Og jeg, jeg har akkurat det som trengs.
- Nei, mester, ikke den. - Jo, den. Nettopp den.
Det kjæreste jeg eier. Mitt mesterstykke.
Nei, det er jo helvetesmaskinen.
Akkurat, ja. Og til helvede skal de sendes, Egon og gjengen hans.
Og det skal denne maskinen sørge for. Like enkel som genial.
Den plasseres i en bil, og i en sving eller en brå oppbremsning -
- sklir kula ut av stilling, strømmen kobles til, maskinen begynner å gå.
Så går det 45 sekunder, og så... poff!
Så slepper vi å se Olsenbanden mer.
For bestandig.
Mester, jeg er ikke særlig lysten på det. Kunne vi ikke i stedet...?
Eller kanskje sånn. Eller...
Ikke tale om. Denne gangen er det ikke tjangs for at noe kan slå feil.
Vi reiser nå med det samma. Jeg kjører og du holder den her.
Bare hold den rolig, så kan det ikke skje noen ting. Kom igjen.
Vi plasserer den i vogna deres nå med en gang.
- Au! - Hold opp da! Ikke vær så pysete.
Det her er vel ikke noe. Skulle prøve å føde barn, du.
- Mannfolk er sveklinger, altså. - Au!
Nei, nei, nei! Hold opp med sippinga. Vi må videre.
- Videre? - Ja, jeg har en plan.
Jeg veit hvordan vi får tak i penga.
Foruten det vanlige utstyret trenger vi stikksag og en spesiell pipenøkkel.
- Nei, nå kan det være nok. - Au, au, au!
Du er senilkonfus og husker knapt noe. Det nytter ikke med deg lenger.
- Spar meg. Det dreier seg om 50 mill. - Kjell får ikke være med uten Harry.
For du mislykkes jo bestandig.
Å, der er politiet alt òg. Det hadde aldri hendt med Harry.
- Hva gjør vi? - Vi må vekk herfra.
- Bakdøra, fort! - Kjell, du glemte jo skittentøyet, jo.
Sånn ja. Det gikk jo fint, det. Gjelder å kjøre forsiktig.
Nå skal jeg finne en plass til den.
- Hva faen skal han med bilen min? - Vi må ha tak i pipenøkkelen.
Vi tar kjerra hans isteden. Kom.
Nei, stopp! Varsko her!
Hold opp å mase om Valborg og Harry og alt dette kjerringpreiket.
Du er redd som en kanin.
Tør ikke gjøre noe sjæl. Må hjem og spørre først.
Hold opp! Jeg finner meg ikke i det. Her setter jeg liv og helse på spill, -
- og får ikke et ord til takk. Stans! Stopp! Jeg vil av!
- Sving til høyre her. - Ja, ja, pass på da.
Vil du stoppe med en gang? Jeg vil av!
Hør nå her, jeg har en plan. Den er enkel og genial.
Dere behøver ikke å huske noen ting. Jeg har skrivi opp alt. Se her.
Jeg har skrivi opp sonetallet og alt vi trenger. Det kan'ke gå gæli.
Ikke er det farlig heller. La meg få vise hva jeg kan, bare én gang til.
Nei, jeg vil ikke! Du er gammal, du er konfus.
Du kan'ke huske noen ting. Dette kan aldri gå bra. Stans, jeg vil av!
Kjell, for faen da!
Nei...
Men Kjell, for faen, vent da. Rolig nå, dette ordner jeg. Rolig, rolig. Kjell!
Hør nå her da, Kjell. Vi må se den menneskelige sida av saken også.
Jeg vil ikke være med. Ikke uten Harry.
Dette betyr jo så mye for gamle Egon. Dessuten er det ikke det minste farlig.
Egon...
- Å... dæggern, så redd jeg blei. - Fint å se at du er ålreit.
Ja, flott, flott. Men nå må vi få tak i den pipenøkkelen.
- Og så trur jeg vi må ta med Harry. - Harry?
- Ja, da er det bare å sette i gang. - Helmaks, Kjell!
Nå er det ikke sikkert jeg vil være med. Jeg vet ikke hva det handler om.
- Det er klart, Harry. - Hvor mange penger er det snakk om?
- 10 millioner. - 10 millioner hva?
- Dollar. - Amerikanske?
Selvfølgelig. 10 millioner dollar i kontanter.
Bare å hente dem. Svarte penger som skal vaskes reine.
- All right. Okay. Fifty-fifty. - Hva for no'?
50 °% til hver eller no deal.
- Okei. ÅIreit. - Og så vil jeg arbeide alene.
Dere skal ikke være med på det jeg skal gjøre.
- Okei. ÅIreit. Det er i orden. - Okei. All right.
Helmaks, Harry. Hva er det snakk om nå da, Egon?
- Verdensbanken. - Hva for no'?
Ja, i hvelvet der har Smidt Nilsen deponert både de 10 millionene -
- og de tvilsomme dokumentene. Alt dette henter vi.
Ja, men Verdensbanken? Går det an da?
Hør her. Verdensbanken er beskytta av et spesialutdanna bevæpna vaktkorps.
Den er tegna av franske arkitekter og amerikanske spesialister.
Alt er sikra mot overfall og terrorisme.
Hvelvet i kjelleren er dirkefritt, brannsikkert og atomsikra.
Hele området blir dekka av verdens mest avanserte overvåkningssystem.
- Nei, hold opp da! - Det er helt umulig.
Riktig. Det er helt umulig å bryte seg inn i Verdensbanken.
Men ingen har tenkt på hvor lett det er å bryte seg ut.
- Bryte seg ut? - Ja.
Vi lar oss låse inn når dem stenger, henter sakene og så bryter vi vårs ut.
- Men åssen skal vi greie det, da? - Vi må ha stikksag og pipenøkkel.
Vi kommer oss ut gjennom nødutgangen til kjelleren i naboeiendommen.
Den kan åpnes fra begge sider med en kombinasjonslås fra Francis Hunter.
Å, det med sonetallet som du ikke greide å huske.
- Egon har skrivi opp det nå. - Ja, jeg hadde det.
Men lappen ble borte da bilen eksploderte.
Derfor er det Harrys oppgave å åpne døra utenfra, elektronisk.
All right. Vi må ha walkie talkies og dekknavn. Dere er Viktor 1, 2 og 3.
- Og jeg selv er George. - Hva?
George. Det er engelsk for Georg. All right? Okei?
Roger.
- Fort, så jeg kan komme meg hjem. - Nå, nå, nå, det greier seg.
- Hvor mye har dere i bilen? - Du kan vel telle sjæl.
Vi har en 40-50 millioner, tenker jeg.
Jævla slabbedasker. Eier ikke respekt.
Se her, hva dere legger igjen etter dere.
Kom igjen. Her er det.
Benny, stikksaga.
- Så er det bare avispapir, jo. - De er alle like. Jævla kapitalister.
Kom igjen. Det er denne veien. Fort.
- Hei der! - Unnskyld.
- Pass på nå da, pappskalle. - Jeg liker ikke dette her, jeg.
Hold nå kjeft, og kom igjen.
- Fanker'n, så mange det er i dag. - Ja.
- Nå er det ikke plass til flere. - Nå. Så får vi la den være, da.
Er dere snart ferdige? Vi lukker om fem minutter.
Pokker også, Egon. Kjell er jo ikke med, jo.
Å! Det er det vanlige med den hengerumpa.
Hva er nå det for noe? Lømler er de alle. Tenker bare på å gå hjem.
Så kan en annen få gå og rydde opp etter dem.
Hjulene ødelegger de også.
- Hvor blir det av Egon? - Jeg liker det ikke.
Hva gjør vi?
- Å fy til rakkeren, så redd jeg var. - Nå, ikke mer prat. Nå stenger han.
Hold kjeft, Kjell, eller så får du en på lokket. He-he-he.
Hysj!
Helmaks, Egon!
Helmaks, Egon.
- En har ikke glemt gamle kunster. - Jeg trudde jeg skulle stryke med.
Slapp av du da, Kjell. Du trenger en oppstiver.
- Har vi tid? - Okei.
He-he-he! Skål da.
Viktor 2! Kaller Viktor 2.
Å, for søren, det er Georg, jo.
Hei, Goggen! Står til?
Vi har det helt topp her. Er i ferd med å få oss en liten øl.
Jeg er i garasjen. Og er stand by ved nødutgangen. Over.
- Viktor 1 vil snakke med deg. - Hallo. Viktor 1 her.
Ikke rør noe før døra er lukket elektronisk.
- Selvfølgelig. Slutt. - Et øyeblikk.
Jeg vil gjerne få sende en hilsen til Valborg Jensen i Oslo, -
- med ønske om at jeg har det bra.
- Trur du du greier det, da? - Cool down. Klart han greier det.
Ta det med ro. Dette er bare barnematen.
Dem har spart på utgiftene, for her inne trudde dem at skapene var sikre.
Der kan du se. Hvis ikke Egon greier det, hvem skulle da greie det?
Mester, jeg kunne ikke for det.
Nei. Men hvorfor skal den oppblåste nøtteskrika alltid trekke lengste strå?
Har jeg ikke lidd nok? Kjempa og slitt? Men han skal ikke sleppe unna.
Jeg gir meg ikke så lett. Jeg gir meg aldri. Jeg skal ta innersvingen på'n.
Hvis ikke mester kan, hvem kan så klare det?
Å, gå ta banen! Helmaks!
- Men hva er dette for no', da? - Hallandsens dokumenter.
Dem er fine å ha. Han vil gi alt for at dem ikke faller i fremmede hender.
- Den kjempetufsen. - Hent pipenøkkelen.
Skal bli.
Sett i gang, Kjell.
- Jeg? - Ja.
Nå er det klar bane. Nå venter vi her til dem kommer, og så er det bare å...
- Jeg orker ikke mer. - Tull! Dette er den siste mutteren.
- Jammen godt du er så feit, Kjell. - Hold kjeften på deg, du, da.
Å, hold opp da. Helmaks.
Fantastisk. Rett og slett eventyrlig.
- Vel, vi må videre. - Ja.
George kaller Viktor 1. Viktor 1. Over.
Hei, Goggen! Det er Viktor den annen. Trur du du klarer det?
Jeg er klar. Hvordan er det med dere? Over.
Kjempefint. Noe av det smarteste jeg har sett. Vi er der om 5 minutter.
Keep smiling.
- Det er stort. - Å dæven, Egon, det er fenomenalt.
- Egon! - Egon, for faen.
Hva gjør vi nå da?
Ta det med ro, gutter. Kommer snart.
- Å gudskjelov. - Helmaks, Egon!
Vi må videre.
Kapellmester, takk. Velkommen til studio til publikum.
Velkommen til oss, dere bak skjermene. Og det er mange i aften.
Alle lurer på: Hvordan var det vi rev over telefonkatalogen sist?
Trikset er enkelt. Selv mor kan klare det, for å bruke det uttrykket.
Man bruker litt kraft i begynnelsen, litt bestemthet.
Man slår den mot kneet, får den på gli, og så er det bare å rive.
Litt kraft i begynnelsen, litt bestemthet. Enkelt... og greit.
Hei, Georg, hva faen er det du driver på med?
Jeg skjønner ikke dette her, jeg.
Skjer det noe snart? Ditt dustehue!
Av alle lusete amatører så er du den største. Kostbar utdannelse.
Du kan ikke engang sette på et fjernsynsapparat.
Du kan'ke en dritt. Elektroner og terminaler, bare bløff.
- Du er et jævla null! Få opp døra. - Jeg kan ikke.
Sånn ja. Så enkelt kan det gjøres.
Ja, men hv-hva skal vi gjøre nå, da?
Jeg skjønner ingenting. Georg pleier alltid å treffe spikeren på huet.
- Spikeren? Hallo, Georg, er du der? - Ja.
- Har du fått ut spikeren? - Hvilken spiker?
Oppå plugginntaket sitter en spiker.
... i telefonkiosken i Narvik. Noen kiosker har fremdeles kataloger...
Ja. Jeg forstår. Naturligvis. Ja, omgående. Takk.
- Å... Morn, her kriminalbetjent. - Morn.
- Hvem var det i telefonen? - Det var sjefen.
- Var det noe spesielt? Noen beskjed? - Nei.
- Han spurte da efter meg, ikke sant? - Det var meg han ville snakke med.
Et kupp i Verdensbanken. Jeg skal ta meg av det og rapportere til sjefen.
Det er visse ting han ønsker behandlet med en viss diskresjon.
Ja, ja. Bevares.
- De skulle hilse, ikke sant? - Hilse?
- Ja, fra sjefen. - Nei.
- Gå ta banen, dette var helmaks! - Fantastisk. Og ikke no' gikk gærent.
- Bortsett fra det med Georg. - Egon, du er genial.
Egon! Et øyeblikk, Egon.
- Hva vet du om denne her? - Om hva da?
- Hvordan visste du at den var der? - Nei, jeg trudde kanskje bare at...
- Da er det du som har gjort det! - Jeg?
- Det er Valborg.
Hun blir glad når hun hører at det er ok med millionene og Georg og alt.
- Det er din skyld alt sammen. - Nok! Jeg er lei den småsutringa.
Du ha'kke gjort annet enn å ødelegge for meg og sabotere arbeidet mitt.
Arbeid? Herre min skaper. Dette tåpelige ledningsirkuset.
Blir det problemer, er det legevakta og nervesammenbrudd. Ingen idealisme.
- Jeg vil ha penga mine! - Penger er alt du snakker om.
- Penga mine! Og så vil jeg bort. - Vær så god. Ta det du vil ha.
Penger betyr ikke alt her i verden. Men kunsten, kunsten å få tak i dem.
- Nei, men det var da fint. - Ja, ikke sant?
Da kan De få pengene med en gang, Larsen. Håper De tar dollar.
- Egon! Dæven! Se! - Penga...
- Maken til oppførsel. Fartspøbel! - Men Larsen, da.
Etter dem! Dem har kidnappa Egon. Og Harry.
- Da kjører vi da, Larsen. - Jeg kjører.
Nei, jeg skal kjøre! Du trur visst bare du kan kjøre bil. Mannfolk!
- Da kjører vi da, Larsen. - Ja, og nå skal vi svinge til venstre.
- Ja. Da må jeg se i speilet først. - Dropp det. Av sted nå.
Der er den! Der!
- Blei det av den, da? - Han kjørte den andre veien.
- De må rygge, fru Jensen. - Da må jeg se i speilet først.
- Etter ham! Kjør ham i små biter! - Pass på nå, Larsen.
Forbaska...
Hallo? Er det politiet? Jeg vil melde fra om noe fyllekjøring her.
Hva? Nei, det gjelder ikke noen slem nabo.
Hjelp!
Æsj...
Kjør en gang til, fort! Rundt, fort, sett i gang!
- Hvor blei det av dem? - Han kjørte inn i hallen.
- Inn i hallen da, fru Jensen. - Jeg må vel få lov til å gire først.
Nei, nå er det noe gærent altså.
- Nei, nei, nei, ikke rør meg! - For faen da...
Jeg vil ikke ha mer med dere å gjøre. Aldri!
- Harry da... - Jeg vil ikke ha med dere å gjøre.
Jeg reiser tilbake til Amerika. Der er det litt lov og orden. Good night!
- Harry, skal du ikke ha penga dine? - Kjell da!
Når Harry tar det sånn, behøver vi ikke tvinge dem på'n.
Fru Jensen, dette har vært en fantastisk opplevelse. Takk.
Tenk å få oppleve en ordentlig biltur etter alle kjedelige år.
Jensen, De tillater?
Nei, men Larsen, da. Å gud av meg.
- Hva med Egon da? - Politiet kom.
Som vanlig. Ikke gå noen steder, for nå skal dere gå på vaskeriet.
- For faen, politiet. - Hva gjør vi? Hva med penga?
Penga? Hva ville Egon ha gjort, da?
- Har De det nå? - Et lite øyeblikk, bare.
Holm. Hva er dette for noe? Må jeg be om en forklaring.
Ja. Det er de arresterte i forbindelse med kuppet i Verdensbanken.
- De to der? - Ja, og de vil avlegge en tilståelse.
- Vi begynner nå. - Ja, bevares.
- Deres fulle navn? - Arnold F. Hansen.
Med en s.
- Fødselsår og dato? - 29. februar 1922.
Jeg er skuddårsbarn.
- Holm, vet De hva dette er? - Ja. Det er utbyttet av kuppet.
Men vet De hva det også er? Sprengstoff. Politisk sprengstoff.
- Jeg skal ta meg av saken. - Men sjefen ville at jeg...
Takk, Holm. Det er en ting mer 25 år i tjenesten har gitt meg, -
- og som absolutt ingen kan ta fra meg. Selv ikke sjefen.
Det er erfaring. Og den sier meg at dette er en sak for Riksadvokaten.
Han vet nok å sette pris på godt politiarbeid.
- Unnskyld, men er dette lurt? - Min erfaring sier meg en ting til.
Dette kuppet i Verdensbanken er ikke utført av to amatørgangstere.
Dette er en profesjonell jobb. Det minner mest av alt om Olsenbanden.
Vi beklager å måtte bryte inn her, men vi har en melding fra politiet.
I forbindelse med kuppet i Verdensbanken, det dristigste -
- og mest elegante på mange år, har politiet arrestert to personer.
Begge har avlagt full tilståelse, -
- både for dette kuppet og for andre oppsiktsvekkende, uoppklarte kupp.
Politiet tror imidlertid at det finnes medskyldige på frifot, -
- og vil gjerne komme i forbindelse med eieren av denne hatten, -
- fordi han kanskje har verdifulle opplysninger.
- Bedford-diamantene også? - Ja da, det var et fint kupp.
Vi stjal dem fra den arabiske oljesjeiken midt på Rådhusplassen.
Men det beste av alt, Ming-vasen, det var en opplevelse for hele livet.
- Ming-vasen? - Ja, det kuppet vakte oppsikt.
Jeg tror det huskes hvor elegant vi gjennomførte det på Nationaltheatret.
- Du verden, var det også Dem? - Ja, naturligvis. Hvem ellers?
Hvem er De, og hva vil De?
Er det her dere har etterlyst eieren til en hatt?
- Ja, det er denne. Er det Deres? - Ja takk.
- Og hva er Deres navn? - Egon Olsen.
Å, der er dere endelig. Har dere vært hen, da?
- Nei, du skjønner, vi måtte... - Politiet kom.
Mulig, men dere kunne ha startet maskinen først.
- Hva? - Ja, selvfølgelig.
Nei! Nei! Det er ikke sant. Nei, se på dette, da.
Nei, hold opp, da. Det er jo... Det er jo...
- Det er 0-dollarsedler. - 10 millioner 0-dollarsedler.
Dere har jo sagt at dem skulle vaskes reine.
Hva er dette for noe, da?
Hvor er det blitt av alt sammen? Alle sakene?
Tja, det er jo ikke flere saker. Egon Olsen har tilstått alle sammen.
Ja. De holder på å pakke sakene Deres.
Ja, sjefen var meget fornøyd.
Og jeg har fått mitt eget kontor, da. Litt nærmere hans og...
Ja, jeg vet det. Jeg har akkurat snakket med sjefen selv.
- Jeg er også blitt forflyttet. - Hvor hen da?
- Politiets stall. - Å, det var da leit.
Unge venn, hør på meg.
På Deres vei oppover, ta imot et råd fra en gammel og utslitt politimann.
Hold Dem unna all politikk. Det fører bare til ulykker.
Der støter De på krefter som er sterkere enn De kan ane.
Spesielt når det gjelder eksportpolitikken.
Tekstet av: Anna Bjørshol SDI Media
Subripped av jajoss www.divxnorway.com